Magister Andersens begravning den 4 maj domineras av Oscar-
- som vill höra mer om onkelns död och om sina arvsmöjligheter.
Fredsbudskapet får sorgefesten att gå över i en glädjefest.
Kristen och Elisabeth visar öppet sina känslor.
Mads Skjern är orolig för Ellen.
Hennes svärfar har arbetat åt tyskarna-
- och är på väg in i fängelse.
Mads Skjern installerar dottern i Korsbaek-
- och ger hennes man ett jobb i sin firma på Mads villkor.
Under Uppgörelsen efter 4 maj får cykelsmeden -
- vars pojkar krigade med Skjold Hansen - honom bortsläpad -
-som kollaboratör.
När han befrias-
- har han fått en chock som gett en karaktärsförändring.
Skjold Hansen har blivit blid och medgörlig och struntar i affärer.
Stein kommer hem från Sverige och tar sin plats i banken.
Røde kommer hem till partiarbete och finner fru och hem förändrat.
Fröken Jørgensen, som utnyttjades av fru Violet-
-är nu Agnes medhjälpare i huset.
Familjen Varnaes har ärvt hunden som de tyska vakterna lämnade.
Långt större problem drabbar Misse när hon anförtror åt Maude-
-hur hon för att värja din dygd-
- pacificerade sin make ända in i döden.
Daniel Skjern kommer hem med en brittisk wingcommander-
- men Ellen som är trött på Mogens lägger beslag på engelsmannen.
Vintern 1945-46
En pilsner.
Hej.
- Sitter Boldt inne igen? - Herr Boldt är på sitt rum.
- Kalla det rum en gång till... - Han har fått rum en trappa upp.
- Så avancerar vi alla här i livet. - Det vill jag inte kalla det.
- Vem är hon? - Den nya värdinnan.
- Boldt vill gifta sig med henne. - Hon har slagit klorna i honom.
- Han måste ha blivit galen i finkan. - Hon har pengar.
Där ser man vad jakten på mammon gör med människor.
- Jag tänkte väl att du satt här. - Vi äter väl först klockan sex?
Tänk om du skulle komma hem innan maten stod på bordet!
- Jag får inte ta lägenheten. - Nej, sådan är lagen.
- Jag äger huset och behöver den. - Tiotusentals kan bo i den.
Och tiotusentals ska ha gjort hålsömmar och knappar.
Jag har betalat mitt hus och lagt in centralvärme.
- En kopp kaffe. - Du har sjömannens lägenhet med.
Den hyr jag ut till mig själv. Om inte det är tokigt...!
Hon blir aldrig nöjd. Här kommer man hem till fem rum-
- och två salonger med valv och harem en trappa upp.
Respekterar du inte arbetarna, kvinnorna med?
- Där fick du. - Vi måste vara snälla med Røde.
- Han trodde att han vann valet. - Vi fick ju 18 mandat.
Och en venstreman som statsminister!
Ni stal röster från socialdemokraterna.
Vi blir större än socialdemokraterna.
Det ska du kanske se till, eftersom de har anställt dig?
Varsågod.
- Är det till mig? - Nej, till frun.
- Från vem? - Amerika.
Hej, Lauritz.
Vi ser er väl på styrelsemötet klockan elva?
Tror ni inte att jag kan undvaras?
Jag har lovat att gå en sväng med Siri, vår lilla finskflicka.
- Hälsa vackert på herr Stein. - Goddag, min vän. - Varsågod.
Vi ska nog lära dig tala danska så du kan börja i skolan.
Där ser man vad ett slaganfall kan leda till.
Advokat Skjold Hansen vill gärna dra sig tillbaka vid räkenskapsårets slut.
Vi har ju inte sett mycket av honom, så beslutet är rimligt.
Ni har redan föreslagit en avlösare.
Herr Strøm föreslår att advokat Varnaes återigen inträder i styrelsen.
- Nu bor han ju här i stan igen. - Och är också advokat.
Jag ser gärna min bror knuten till banken igen-
-men det är inte min idé.
Nej, ni är en neutral bankdirektör. Det respekterar vi er för.
- Vi kan väl enas om förslaget? - Principiellt, ja.
Men jag vill nog ta ett samtal med Jørgen Varnaes först.
Då är det antaget att frågan är på ett förberedande stadium.
Då kan vi visst gå över till lunchen.
Pax var livrädd för att ni hade glömt honom.
Nej, nej... Tass. Kom så...
Fint. Ja, det var bra.
Ska vi ha en bit till?
Frun vill inte att han ligger i möblerna.
- Det vet vi mycket väl. - Frun kan komma när som helst.
- Var är hon förresten? - I Köpenhamn för nån välgörenhet.
- Det är nog till fördel för Norge. - Nej, det var i förra veckan.
I nästa vecka är det Finland. Det här är till de svältande i Paris.
Då får jag svälta en liten stund till.
De franska mannekängerna visade allt det nya från Paris.
Daniel tecknade jättemycket så du kan få några idéer.
- Fick du också några idéer? - Ja, till mig själv.
- Vore det inte nåt för dig? - Nej, de påminner mig om rökt ål.
- Vill du inte ha en drink. Carl? - Jo tack.
- Ska du inte hem till Mogens? - Nej, han äter ute.
Sa Daniel hur det gick på Niels Brock?
- Han var upptagen med att rita. - Och uppvaktade fru Varnaes.
Han hälsade på henne till slut. Hon satt med herr Jørn.
- Han syr visst åt fru Varnaes. - Och åt mig.
- Daniel vill gärna presenteras där. - Ska kan sy åt Daniel också?
- Har du fått nåt att äta? - Nej, jag väntade på er.
- Vi är fulla av franska delikatesser. - Var det inte för svältande barn?
Så äter de rika för att skaffa mat åt de fattiga.
- Jag hoppas inte du har väntat. - Det gör jag gärna.
Du skulle ha sett kläderna. Jag kände mig otroligt lantligt.
- Kan vi äta nu? - Jag ska bara ha två droppar soppa!
- Jag har beställt en aftonklänning. - Den kan du snabbt behöva.
- Vi ska ha en bjudning. - Vi har haft dem från Köpenhamn.
Vi måste bjuda styrelseordföranden med fru.
Murarmästare Jessens... Nej, det kan du inte mena.
- Han vill gärna träffa Jørgen. - Hans fru verkar något lantlig.
Det är hon också. Hon är en Antonsen från Havgården.
Havgården - är det inte dit Skjold Hansens har flyttat ut?
De har hyrt gården av Mads Skjern.
Jørgen köpte den och sålde den till Skjern.
Jag hälsade på Daniel Skjern och presenterade honom för herr Jørn.
- Jag betalar bara räkningarna. - Du intresserar dig inte för mode.
Daniel Skjern är begåvad och såg mycket mer än Jørn på visningen.
Du skulle se hans skisser.
Så kan han skicka dem till Skjerns konfektionsfabrik.
Herr Jørn var mycket intresserad av dem.
Har Herbert skickat allt det till dig?
Det är till oss alla.
Brevet är också till er. Det ser jag även om det är på tyska.
Vill du läsa det, Vicki?
"Kära Katrine och Larsen, Vicki och Agnes och Lauritz."
"Denna hälsning från Los Angeles"-
- "där jag har slagit mig ner bland likasinnade"-
- "tills Europa återigen går att beträda... vara i."
"Jag har följt er i tankarna"-
- "och ofta drömt mig tillbaka till den fristad ni gav mig."
"Är ni kvar där allihopa, är nåt jag ofta undrar."
"Att Katrine är där hon var står för mig som det mest säkra."
"En annan tanke kunde jag inte leva med."
"Därför adresserar jag mitt blygsamma paket till henne."
"I hopp om att ni inte har glömt mig"-
- "sänder jag de varmaste hälsningar. Herbert."
Det var det.
Inte ett ord om politik. Han måste ju förstå vad det hela handlar om.
Det vet vi andra knappt.
Vissa saker är avklarade. Jag ville ta ett ordentligt prat med Herbert.
Så du kunde höra hans åsikt om atombomben och dödsstraffet?
Det är dem de kallar "nylons".
Jag hade ett par till uppmaskning som fru Varnaes fick i ett Rotarypaket.
Du och Vicki kan dela på dem. Jag går inte i det tunna skräpet.
- Din dotter och Ellen då? - De har från Mads Sverigekontakter.
Nu har vi Herberts adress.
Skönt att veta om du skulle komma förbi.
Du är ju en slags resesekreterare.
- Jag tror att jag har en cigarr. - Fru Jessen, vill ni sitta där?
- En Grand Marnier? - Jag dricker bara kakaolikör.
- Vi har kanske en, men den är dansk. - Jag ska se efter.
- Finns det nån kakaolikör? - Kakaolikör? Ja, Ulriks hemgjorda.
- Men den vill ingen ha. - Jo, fru murarmästare Jessen.
Det kan jag tänka mig. Hon klagade på maten också.
Hon krävde rödkål till anden. Frun ville ha den stekt med apelsin.
- Jag gör bara som det sägs. - Fru Jessen blev nog mätt ändå.
Hon ser ut som det i alla fall.
Hon ska alltid spela viktig. Jag gick i skolan med henne.
Deras gård hade tre skorstenar. Men den ena var bara för syns skull.
- Det smakar fruktansvärt. - Jag säger att det är på eget ansvar.
Hoppas hon sätter det i halsen.
- Är nån sugen på en kaka? - Inte efter den praktfulla middagen.
Jag tar gärna en kaka. Annars får jag tryck över tarmarna.
- Lilla mor tyckte också om sött. - Och er salig make.
Ja, Frederik också.
Jag behöver sött. Det kan dr Hansen intyga.
Ni rådde mig från det söta så jag nästan dog annandag jul i förrfjol.
- Vi fick ju behålla er. - Det var inte er förtjänst.
Min mage var som en sten. Man vet nog bäst själv.
Sen har jag hållit mig till den kloke mannen från Brydelev.
Han använder massage också.
Han botade mors utslag med kärnmjölk.
Ursäkta. Jag behöver fortfarande. Det kommer alltid över mig efter and.
Borgmästaren har kanske redan hört av sig om lilla mors minne?
Det måste vara en sak för borgmästaren.
Han anser att det blir bankens sak.
Det var ju där lilla mor stupade - för Danmark.
Fru Fernando Møhge satt visst in i det sista.
- Lilla mor var ju så stolt. - Vad har du tänkt dig, Misse?
Nu har den unge mannen som de sköt fått sin minnestavla-
- mitt emot där jag bor, på Clausens pensionat.
Han får också sin bild i Omegnsbanken, säger de.
Då kunde du ge lilla mor en byst också.
Far fick ju aldrig sin byst, tack vare dem.
- Ni är föreslagen till styrelsen igen. - Ja, jag hörde det.
Men det är nu inte det vi ska diskutera här.
- Vad är det då? - Det är Havgården.
Jag ägde gården bara i 14 dar, sen sålde jag den vidare.
Ja, men vad betalade ni min frus bror gårdsägare Antonsen?
Det kan ni läsa i tingsböckerna.
Den summan känner jag till. Mads Skjern betalade er 10000 mer.
Ja... Jag förstår inte...?
Hur mycket fick min svåger under bordet i affären?
- Vad menar ni? - Jag är ju inte dum.
Nej, men varför ställer ni den frågan till mig?
- Min fru var hälftenägare i gården. - Då fick hon väl hälften också?
Si, det är frågan... Det blev 20000 till min fru.
Det är ju ett tag sen, men... det ska nog stämma.
- Vart vill ni komma? - Den gården var värd mycket mer.
Vad får Mads Skjern ut av att stycka den?
Jag förebrår inte folk som döljer pengar för skatteväsendet.
Men jag tycker inte om att nån lurar mig eller min fru.
- Varför frågar ni inte Antonsen? - Kan han lura Sofie så gör han det.
- Tror ni verkligen det? - Tror? Nej, det vetjag.
- Och det ska jag få skulden för? - Det här ska vi reda ut.
Om jag ska rekommendera er till styrelsen i Korsbaeks bank.
- Och vad sa ni då? - Att jag inte förstod honom.
Och ni är jurist? Ni borde ha gått på offensiven.
Vägrat att diskutera efter såna smädelser.
Antonsens motiv överraskade mig.
Jag trodde att han ville fuska med skatten, men han ville lura systern.
Det vetjag inget om. Och det gör inte ni heller.
- Var gjorde Antonsen av pengarna? - Vad antyder ni?
Det har varit pengabyte, och det är ju engångsskatten...
Antonsen fick 60000 för gården av er-
- och ni fick 70000 av mig. Det var den affären.
Kom ihåg det för egen skull.
Det handlar om min möjlighet att återvända till bankstyrelsen.
Tänker ni köpa Skjold Hansens praktik?
Ja, men för tillfället har jag nog att göra.
Ja, ni är ju reservåklagare I landsförräderimålen.
När det med Skjold Hansens praktik blir aktuellt kunde vi ju tala om det.
Han ska väl ha en del för den.
Adjö.
Ni hinner väl få klara kontrakten från Havgårds-styckningen?
Jag jobbar kväll om det blir nödvändigt.
Och vi i styrelsen och direktionen-
-och ni, hans kamrater och kollegor-
- är förenade i minnet av denne unge medarbetare-
- som gav sitt liv för det han trodde på.
Banktjänsteman Poul Christensen, född den 4 januari 1916-
- föll för tyskarnas kulor den 2 april 1945.
Det tack vi är skyldiga honom-
- sänder vi vidare till medlemmarna i hans grupp.
Ärat vare Poul Christensens minne.
Kämpa för allt vad du har kärt
dö om så det gäller
då är livet ej så svårt
döden inte heller...
Det här är vår nye kamrer Arne Smidt.
- Jag tyckte väl att ni var ny. - Jag kom i morse.
Välkommen. Personalen bara växer.
- Jag ska hälsa på mina inhysingar. - Har ni pensionat?
- Bara i krigstider. - Jag trodde att det var nåt för mig.
Det var på höloftet. Hitta ni hellre nåt bekvämare.
Vad har Katrine gjort med karlarna?
Snart kan inga styra sina kvinnor.
Ursäkta, ni måste ha känt honom. Hurdan var han? Hur gick det till?
- Har jag sagt nåt galet? - Nej, hur så?
Jag trampar i klaveret. Jag trodde att ordföranden hade pensionat.
- Baronen har Brydesø slott. - Där måste finnas plats. Var bor ni?
- På Clausens pensionat. - Kan man få rum där?
Ska jag fråga fru Clausen? Jag ska säga det vid kvällsmaten.
- Det är en dum idé. - Då är fru Clausen där.
Men det är inte ni. Jag har tänkt att ni skulle ge mig tur.
Genom att delta i min enkla måltid på Postgaarden.
- Där bor jag tills vidare. - Ni beklagar det inte.
På bankdirektörens rekommendation. Han bodde där när han kom till stan.
- Ni vill väl? - Jag vet inte riktigt.
Så kan ni berätta om de andra, både de levande och de döda.
- Sa jag nu nåt galet igen? - Nej.
Jag följer gärna med.
Änkefru Fernando Møhge - död i strid med den tyska krigsmakten.
Tack, fröken Mortensen.
- Så fick vi hängt upp den bilden. - Det gladde ju dottern.
- Vi dör inte av att ha henne där. - Du behöver inte se på henne!
Vi är vana vid fruns konterfej från när hon var i levande livet.
Raffinerat att det hände samtidigt med avslöjandet av frihetskämpen.
Det var Misses idé. Och de döda protesterar ju inte.
Jag talade med ordföranden. Vad är det med Havgården?
En fix idé om att svågern har lurat frun.
- Har han det? - Ingen aning. Hon lider ingen nöd.
- Fick Antonsen pengar under bordet? - Var skulle jag få de pengarna ifrån?
Börjar du nu också? Fråga Jessen om han kan förtalslagarna!
- Varför inte se på Antonsens konto? - Det har Jessen redan försökt.
- Nå, vad upptäckte han då? - Antonsen hade flyttat sina konton.
Till Omegnsbanken.
Jørgen?
- Det var lätt för dig att fråga det. - Vad menar du nu?
- Du visste ju det om kontot. - Gjorde jag?
Jørgen, den tiden är förbi då du kunde lura mig.
Varför detta intresse för Antonsens konto?
Jag vill se hur han placerade pengarna han fick för Havgården.
De har inte gått över banken.
Han har också köpt en fastighet i Fakse, sägs det.
Som han säkert fick lika billigt som du fick Havgården.
- Så gjorde vissa människor affärer då. - Vad menar du?
Det behöver jag inte förklara för dig.
Jag köpte inte gården av Antonsen.
Nej, du köpte den av Jørgen Varnaes. Han köpte den väl på din uppmaning.
Det går rykten om att Antonsen hade en chans att lura sin syster.
- Rör det skvallret oss? - Inte mig, men dig kanske.
Jag tar sånt för vad det är. Det borde du också göra.
- Det är en annan sak som stör mig. - Och det är?
Att du inte tror att jag kan lägga ihop två och två.
- Blev alla tillbehören klara? - Vi fattas 30 uppslag och 20 kragar.
Jag ska nog komma tillbaka i kväll.
- Man kunde tro att hon var gift. - Hon sköter huset åt fru Violet.
I går kom hon tillbaka klockan nio. Fru Rumm kommer också tillbaka.
- När männen har gått till biljarden. - Såna är männen ju.
Ibland är det en fördel att Lauritz bara är hemma lördag och söndag.
Om de bara ska matas som apor, vad ska man då med dem till?
- Man har ju vant sig vid dem. - Ja, det är kanske felet.
- Fröken Jørgensen hinner inte mycket. - Hon kör sig trött vid symaskinen.
Om jag hade vetat det så hade jag inte frågat.
- Det är ingen som har talat om det. - Är det inte märkligt?
Det är första gången jag själv har talat om det.
Jag hoppas inte att jag har gjort er ledsen.
Det har varit skönt att säga det till en som inte visste nåt om det.
Alla de andra fick det att komma närmare när de frågade.
I eftermiddags när bilden hängdes upp tänkte jag...
...att jag inte skulle stå ut med att sitta där i banken längre.
Men nu... Nu tror jag att jag kan ändå.
- Då är jag inte påträngande? - Nej, jag är glad att jag följde med.
Sitter du där?
Vår nye bankkamrer är så vänlig att bjuda ut mig.
Det är för väl att nån kan muntra upp dig.
Det här är Violet Vinter, min faster. - Kommer du från dansskolan?
- Vill ni inte sitta? - Nej, jag är här med herrn där.
Men titta snart in till mig.
Kanske får du lust att dansa igen. Med den unge mannen...
- Jag trodde det hade hänt nåt. - Hänt...!
Maten har stått i koklåda i 1 1/2 timme.
Jag har ätit. Jag sprang på representant...$and.
- Det är köttbullar av 1/2 kilo färs. - Resten kan vi äta i morgon.
- Om det passar dig att komma hem! - Sura inte, jag har väl min frihet.
Att behandla mig som det passar dig!
- Har du inte fått kost och logi? - Du får dina pengar.
För den lilla summan har du ingen rätt att bestämma.
- Du kunde väl ha ringt. - Då hade du också blivit sur.
Nej, då kunde jag ha stannat hos fru Jensen och arbetat.
Nu ska jag säga dig en sak... Det ska inte gå ut över mig-
- att du hänger hos fru Jensen halva natten. Du kom hem efter midnatt.
Det är väl min sak.
Du är trött och grinig. Fru Jensen utnyttjar dig.
- Fru Jensen utnyttjar mig inte. - Det finns kanske andra?
Du har väl inte börjat ränna med karlar?
- Tjuv tror att alla stjäl! - Vad menar du?
Du släpar hem handelsresande mitt i natten!
Mitt liv är inte slut.
Som vissa andras. Spara din missund, Inger.
Jag lägger mig hellre i min grav än bjuder ut mig som du!
- Du klär dig som en sköka! - Sluta nu. Vart ska du?
- Det angår inte dig! - Efter allt jag gjort för dig...
- Du ska inte göra mer! - Inte det?
De borde vara klara. Damerna arbetade till långt in på kvällen.
Här. Jag skickar fakturan senare.
Fröken Jørgensen, varför sitter ni här?
Blev det så sent?
Följ med ner och drick morgonkaffe. Pojkarna har gått till skolan.
Kom in.
- Jag sa att jag hade en faktura. - Ni får alltid titta in, fru Jensen.
- Vill ni sitta? - Ja tack.
- Ni är så bra på att lösa allt. - Hur menar ni?
- Med alla bestämmelser som finns. - Det är ju nödvändigt.
Det är om min lägenhet, där vi bodde förut...
Kommunen vill att den ska hyras ut. Vi bor ju i den stora lägenheten nu.
- Om jag nu har en som bor där... - Ja, då är det väl nåt helt annat.
- Nu tycker ni väl att jag är fräck. - Det beror på vad ni ber mig göra.
Ni känner borgmästaren. Kan ni inte hjälpa till att få henne godkänd?
- Vem talar vi om? - En av mina damer. Inger Jørgensen.
- Hon har bott hos Violet Vinter. - Den fröken Jørgensen som...?
- Hon har ingenstans att vara nu. - Och ni är en god människa.
Det vetjag inte riktigt.
Om hon får lägenheten på papperet-
- kan hon hyra ut vardagsrummet till mig.
- Är det det som är idén? - Om ni kan hjälpa mig ordna det.
Ja, vi måste göra vad vi kan. För att hålla igång produktionen.
Ni klarar allt.
Ni är inte heller tappad bakom en vagn.
Här trodde vi att du studerade och så vill du till Hamburg!
Vad är det för idé?
- Den har hundratals flickor fått. - För att de inte kan göra annat.
- Jag vill ju betala dina studier. - Och till Hamburg? Allt är i ruiner!
Jag ska nog få tak över huvudet. Vi får massor av pengar.
- För att läsa andra människors brev. - Tyskarnas brev. Jag lär mig språket.
Du är dessvärre så gammal att vi inte kan hindra dig.
Hej, Pax. Ska vi se om Laura har nåt till dig?
- Varför är frun så upprörd? - Jag reser till Hamburg om åtta dar.
De säger att där bara är ruiner.
- Jag ska vara censor. - Du? Är det inte nåt med skolor?
Nej, det är nåt med att gå igenom tyskarnas brev.
- Är det ett arbete? - Man får i alla fall uppleva nåt.
- Flickorna där nere sägs ha roligt. - Det skulle dina föräldrar uppleva!
- Det glömmer de när Ulrik kommer. - Hoppar han också av studierna?
- Nej, han har en flicka med sig. - Vad är det för fel med det?
Hon är hemsk. Det är en som han har fiskat upp på Kannibalen.
Det är visst första gången sen i julas som familjen är samlad.
Och nu sprids den ut igen. Ulrik har väl hört det om Regitze?
Ja, vi har ju inga hemligheter för varandra. - Inte sant, Ulrik?
- Här bor ni annars fint. - Hur länge har ni känt varandra?
- Var det inte i november, Ulrik? - Det sa du inget om i julas.
Då var det ju inte heller så... Och jag skulle också hem.
- Var bor era föräldrar? - På Oringe.
- Oringe? Är det inte där...? - Jo, det är där de sinnessjuka bor.
Far står utanför gallren. Han är vårdare.
- Och vad studerar ni då? - Jag? Jag studerar ingenting.
Jag förstod att ni och Ulrik hade träffats på Kannibalen.
- Vem är det? - Där äter studenterna sin hundmat.
Det har du varit förskonad ifrån, Maude.
Jag vill inte heller äta där. Jag ser ju hur det görs.
Jag serverar där.
Ni vill kanske tjäna till utbildningen?
- Det kan man gott säga. - Va, Ulrik? - Jo, Maja går på maskinskrivning.
Ja, vad skulle vi andra göra om inte nån lärde sig det?
- Jag är hopplös på det. - Det kan vi tänka oss.
Ja... då kan vi visst säga varsågoda.
- Vi är färdiga. - Ska de ha kaffe?
- Mor har lagt sig. - Och de andra?
Far har gått ut med Pax och Ulrik visar upp stan.
Ellen!
Vänta här.
- Hur har du det? - Som man tar det.
- Bor du fast i Korsbaek igen? - Nja, det är ju nära till Köpenhamn.
- Och du? - Jag studerar fortfarande.
- Det var det man skulle göra. - Du ser ut att klara dig utan.
- Är hon en du känner? - Ja Ellen, ska vi inte ses?
- Vart ska du? - Jag ska på te hos mina föräldrar.
Senare. Jag kan stanna här till I morgon.
Ulrik! Det är så kallt att stå stilla.
Om du fryser kan vi gå hem igen.
- Vem var hon? - En skolkamrat.
- Hon är fint gift med den pälsen. - Den har hon nog fått av sin far.
Hej, Daniel. Vad kallt det är.
- Har du sagt det? - Vi ville vänta tills du kom.
Som oljan på vågorna.
- Har du Mogens med dig? - Nej, han har börjat rida.
Gud, vad jag fryser. Mina tår är helt stelfrusna!
- Jag mötte Ulrik med en flicka. - Vi åkte samma tåg.
Sen när har ni börjat umgås med prost Mejer?
Din far ska fira sina tio år i kyrkorådet.
- Då orkar du väl inte längre? - Nya krafter måste till.
- Jag avgår med fullt erkännande. - Engagerar du en blåsorkester?
Nej, men jag har betalat renoveringen av altartavlan.
Det är ingen skada att folk minns namnet Skjern.
- Daniel blir nog också berömd. - Nej, säg inget.
- Vad ska det betyda? - Låt oss nu se.
Jag tycker att Daniel själv ska berätta det.
Jo. det... Jag går Inte längre på Niels Brock.
Dag... Sen den 1 januari... - Vad då?
- Han har sytt hos herr Jørn. - Far, det var en stor chans.
- Att lära sig haute couture. - Jag behöver inte haute couture!
Måste allt följa dina behov?
Skjerns Magasiner satsar på konfektion.
Daniel kanske inte satsar på Skjerns Magasiner.
Jag har byggt upp en rad blomstrande affärer-
- och en konfektionsfabrik för din och dina syskons skull!
Du har alltid sagt att jag inte passar för det.
- Om Daniel har talang för det andra. - För att brodera med en äcklig fikus!
- Sluta nu! - Du har vetat det bakom min rygg.
Som du uppför dig är det inte konstigt att Daniel inte har vågat säga det.
Du har alltid förstört pojken!
Hade jag uppfostrat honom hade det aldrig hänt.
- Du är lika ansvarslös som han. - Säg inte så till mor.
Hon är den bästa av er två.
Nu gråter han som ett fruntimmer!
Så går det när man hänger i mors kjolar!
Låt honom lugna ner sig, så ska jag gå in i lejonhålan.
Jag är ledsen att du måste uppleva det här.
Det är inget fel på dig, far.
Du vill väl inte att Daniel bara försvinner?
- Tror du att han besinnar sig? - Låt honom göra vad han själv vill.
Men vad krävs det? Kan du säga det?
Föreställ dig att han vill visa dig att han duger till nåt.
För första gången kan han visa dig nåt som han är bra på.
Du är ju själv bra på allt. Alla smörar för "den moderna affärsmannen".
- Det är bara det med dig... - Att vad?
Att du samtidigt är så hopplöst gammaldags.
- Jag är ledsen för din skull. - Var inte det, jag klarar mig.
Annars hade jag inte stannat här.
Lejonet är tämjt. Han kommer om en liten stund.
- Fick du honom att lugna sig? - Ja, och att låna mig firmabilen.
Upp med hakan, Daniel.
Du är väl inte orolig för mig, mor?
Nej, jag är mer orolig för din syster.
- Det där är inte drucket. - Det är Ulriks. Ta med den ut.
- Är han på sitt rum? - Nej, han har gått.
Han kommer nog tillbaka.
- Sa han inte vart han skulle? - Han sa bara att han gick en sväng.
Han har nog behövt frisk luft.
Det är ett märkligt beteende.
Hans Christian, här sitter vi och...
Ja, men vi kunde kanske spela nånting.
- Vad spelar ni, fröken Maja? - Jag är bara bra på Svarte Petter.
Då tar vi en Svarte Petter.
- Jag tar 22.05 till Köpenhamn. - Det skulle vi också med.
Jag ska ju arbeta i morgon.
Har du väntat? Jag cyklade hit ut på Lauras gamla knarr.
Jag blev skjutsad av min man. I gengäld lånade han bilen.
- Hämtar han dig sen? - Nej, jag tar en taxi.
Två kaffe och en konjak och en likör.
Det här måste firas.
Där har vi en till som inte äter hemma.
- Vad dricker ni? - Slavkonjak.
- Har du ledigt i kväll? - Ja.
- Var är Ellen? - På Skovpavillonen.
- Äter familjen Skjern ute i kväll? - Nej, hon skulle träffa nån.
- Hon har kanske sitt... - Ja, men jag har firmabilen.
Är den tankad? Hoppa över kaffet så lämnar vi det här trista stället.
- Skovpavillonen är väl uteslutet? - Där har du minnen ifrån. - Och du.
Nu koncentrerar vi oss på framtiden. Vad sägs om Den Gamle Mølle?
- Är där roligt? - När vi kommer.
- Låt kaffet stå. - Vaktmästaren, får jag betala?
- Hon drog Svarte Petter. - Det säger man inte.
- Nu drar jag hos er, Maja. - Jag sitter hela tiden med den.
- Ska ni med så är det nu. - Det kan jag lika gärna.
- Ska inte Ulrik också med? - Nej. Och nu ska du i säng.
Hej då, Regitze. - Och adjö, fröken Maja. Lycklig hemresa.
Om du inte heller är lycklig så är det enkelt.
- Far har etablerat oss här. - Du tänker väl inte stanna i evighet.
- Vi kan fortfarande hinna, Ellen. - Tror du?
- Vi måste se till att komma hem. - Ska vi inte gå ut lite i skogen?
Bara en kvart. - Får jag betala?
Din gäst då? Sitter hon inte och väntar?
- Ska vi inte ha med slutet? - Det är svårt och klockan är mycket.
- Vi hinner väl med en nattsmörgås? - Ja, det var nåt helt annat.
Fru Olsen har ordnat med maten.
- Iben? - De sa att dr Hansen var här.
- Louis! - Vi körde in i ett träd.
- Hur är det ni ser ut? - Han har visst brutit armen.
- Varför körde ni inte till sjukhuset? - Det skulle helst göras lite diskret.
- Vem körde? - Jag.
Vi kom billigt undan. Det var bara de i framsätet som blev skadade.
- Far, har du tid? - Ja.
Ditt uppförande i går kväll var... Jag kan inte beskriva det.
Efter allt vad du har utsatt din mor och mig för... Jag saknar ord.
Där sitter den stackars flickan och vet varken ut eller in.
Och din mor vara redan skakad...
- Har du inget alls att säga? - Far, det är för jävligt.
- Det behöver du inte berätta. - Du måste låna mig 500 kronor.
- 500 kronor! Till vad? - Det vill jag helst inte säga.
- Som pris för ditt uppförande? - Far, kan du inte sluta nu?
- Allt är så förfärligt. - Du har kanske skulder också?
Nej, det är värre. Hon är gravid - Maja.
Det finns en läkare... Det är helt försvarligt, men det kostar 500 kr.
Du kan inte göra dig av med henne. Du kan inte bara betala dig ur det.
Först tänkte jag att det kanske gick att jag gifte mig med henne, men...
- Nu står jag inte ut med tanken. - Det får du göra.
- Du får tillbaka pengarna sen. - Tror du att det är för pengarna?
- Du kan strunta i det. - Nej, strunta i det kan jag inte.
Mor då? Vad tror du att hon säger?
Jag är säker på att din mor och jag är överens.
- Tänker du inte alls på mig? - Jo, det gör jag, Ulrik.
- Varför vill du då inte hjälpa mig? - För att... du inte kan leva med et.
- Hur vet du vad jag kan leva med? - Jag vet det bara, min gosse.
Tro mig. Det kostar för mycket att fly från sitt ansvar.
Ja?
Ursäkta, direktör Skjern, men jag ville gå direkt till er.
- Om bilen. Falck kör bort den nu. - Bil? Jag vet inte vad ni talar om.
E 4968, mörkblå Morris, kraschad mot ett träd i Brydeskov Krat.
- När? - I natt. Det finns blodspår på glaset.
Kan den ha varit stulen?
Ursäkta. - Koppla mig till 1623.
Ellen... gudskelov. Jag trodde att...
Ja, bilen.
Du var inte med?
Det får bli hans egen sak. Säg att jag vill tala med honom.
Jag trodde att det hade hänt min dotter nåt.
- Det var kanske hon som... - Nej, det var min svärson.
- Han blev väl inte skadad? - Han har brutit vänster arm.
- Bilen måste ha kört av vägen. - Ja, det är glashalt i skogen.
- Vi får nog tala med honom. - Ja, det ska se till.
Han ville att jag skulle säga det. Han trodde att det skulle knäcka dig.
Ja, det gjorde han väl. Nåt sånt har ju aldrig hänt förr i vår familj.
- Skulle jag ha gett honom pengarna? - Nej, det hade varit värre.
- Det ville jag att han skulle förstå. - Förstod han det?
Nej, men det gör han nog. En vacker dag.
Stackars Hans Christian.
- Ligger du där? - Har du kommit upp i möblerna, Pax?
- Hycklare. - Vad menar du?
Tror du inte att jag vet att han ligger där när jag inte är hemma?
Ligg du kvar, nu när sätena ändå råkat i förfall.
Det blir din sista chans. Och villkoret...
Om du visar dig på krogar och restauranger med andra än din fru-
- skär jag av kontakten med dig. Jag ska inte betala dina äventyr-
- och få mitt och min dotters namn smutskastat.
Då var det inte mer.
- Vill Mogens ha lunch? - Nej, han ska till fabriken.
- Hur var det med armen? - Det frågade jag inte.
Han är ju också människa.
Kom och titta.
Jag har blivit Dannebrog-riddare. Det går ju bra.
Ansvarig utgivare: Anders Melin